PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
I tento týden máme zvláštního hosta.
Prosím, přivítejte herečku Mei Naganovou.
- Díky za pozvání. - Potěšení na naší straně.
- Ráda jsem přišla. - Ahoj, Mei.
To je krása!
- Ahoj, Mei! - Mei!
- Moc se těším. - Vážně?
Neublíží náš pořad tvé pověsti?
Nemohla jsem se dočkat.
- Opravdu? - Ano.
Dívala ses?
Každý díl jsem viděla hned po vydání.
- Skutečná fanynka! - Ano.
Zaujal tě někdo z obyvatel domu?
- Bavila mě ta sezóna na Havaji. - Takže...
- Guy byl zajímavý. - Takže Guy!
Doufal jsem, že zmíníš Samuraje.
- Provinilý samuraj... - Ne.
- Jak cvičil s mečem u bazénu. - A co Niki?
Měli spolu skvělé scény.
Hlavně tu, kdy sklouzli
z gauče a zapadli do sebe jako Lego.
Ovšem bez zvukového efektu.
To znám jenom z Tetrisu.
- Skvělá scéna. - Yamachan určitě hraje Tetris často.
Počkej, Torichan...
- My víme, že je ještě panic. - Nejsem!
Teď se cítím trapně, jak jsem to popřel.
Už by sis měl zvyknout.
- Pořád se červenám. - Zvykni si.
Minulý týden na grilovačce Ryo oznámil spolubydlícím,
že chce opustit dům.
Ale neviděli jsme žádné plány ani snahy
- na urovnání vztahu s Vivi. - Velká chyba.
- Nelíbilo se mi to. - Vivi pozvala Ryoa do herny a...
Ano.
Pořád mám v hlavě, že se jednou chceš odstěhovat od Ameriky.
Těžko si dokážu představit společný vztah.
Takže to je konec.
Upřímně jsem sem nepřišel
s úmyslem si najít vážný vztah.
Takové vysvětlení...
- Být jí, byla bych naštvaná. - A oprávněně.
- Souhlasím. - A navíc,
celou dobu flirtoval a předstíral, že by mohli mít šanci.
- Ano. - Pro Vivi je to matoucí.
Takže jí dal kopačky, ona ho začala líbat
- a on ji nechal tak dlouho. - Přesně.
Co je to za logiku?
Využívá všech benefitů, které má.
Tak to je.
Jako sedmidenní zkušební doba.
- Přesně tak. - Chápu.
On je ten typ, co zruší členství po jejím vypršení.
Je to mistr škatulkování.
- Nic víc. - Aha.
Nevadí ti takové hovory?
- Skvěle se bavím. - Opravdu?
To jsem ráda.
Když se mnou budeš souhlasit, můžeš špatně dopadnout.
Chci, aby to bylo snadné. Abych věděla, jak na tom jsem.
- Jasně. - No...
Přijde mi, že se s tebou hezky povídá.
- Myslíš? - Ano.
Nemůžu se dočkat trampolín.
Já taky. Moc se na to těším.
Co si myslíte o téhle dvojici?
- Já nevím. - Přátelství může přejít v lásku.
Haně právě zlomili srdce.
Kai ji celou dobu podporoval,
i v nejvypjatějších chvílích.
Rozveselil ji, když byla smutná. Kdo by odolal?
Ovlivnit ji může už jeho příjemný hlas.
A pak Emika řekla Tupasovi, že plánuje odchod.
- Jo. - Máš pravdu.
Pojďme na rande.
Naposledy, než odejdu.
A chci to udělat správně a říct ti, co opravdu cítím.
- Jejich chemie funguje. - Vypadá to tak.
- Líbí se mi. - Co ty na to, Yamachane?
Nedělám si žádné naděje.
- Proč ne? - Jakou máš teorii?
Nebude to fungovat. Nemyslím, že je Emika skutečně zamilovaná.
Aha...
Je na Tupase milá, ale snaží se jen udobřit si fanoušky,
aby odešla v dobrém světle.
Opravuje škody, které utrpěla její pověst. Tupas je jen nástroj.
Na jeho citech nezáleží. Nebudou spolu chodit.
Souhlasíš, Mei?
- Jestli souhlasím? - Souhlasí?
Nezlob se. Někdy se tak chová.
Je působivé, že se nezakoktal, že?
Velice.
- Opravdu ano... - Děsivé, co?
Dávej pozor, tahle jeho schopnost učaruje
především herečkám.
Promiň, Mei...
ale už jsem zadaný.
Nikdo se neptal.
33. TÝDEN
OHOLENÝ NEOHOLENÝ
- Něco tu krásně voní! - Myslíš?
Měla jsem chuť na kari a ona nám navařila.
- Avokádo! - Máš hlad?
- No jistě. - Vypadá to skvěle. Co je to?
Malý hrnec je pro tebe Vivi. Vegetariánské.
Chceš hůlky, Vivi? Ochutnáš?
Jestli začnu jíst, nedokážu přestat.
Tak si dám k snídani.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Chybí ti Ryo? Chtěla bys ho vidět?
Prosím tě...
Proč se ptáš?
Díky. Tvůj výraz hovořil jasně.
Samozřejmě, že ano.
Takže ho pořád miluješ?
Jo. Myslím, že se ještě uvidíme.
Tak to cítím.
A co ty, Hano?
- Už tě to přešlo... - Uf!
- Co? - Co to bylo za zvuk?
Celý večer děláš vtipné zvuky.
Neřeklas, jaká byla večeře s Kaiem.
- Jo! - Že?
- Počkat... - Bylo to fajn.
Co? To je všechno?
- Bylo to fajn, tečka? - Takže...
Vůbec tě nepřitahuje?
Ani ne...
Ale jste dobří přátelé, že?
Dobře se s ním povídá.
- To jsi říkala. - Ale...
Byla bych ráda, kdyby se snažil on.
Šli jsme spolu na mondžajaki.
Ale naplánovat jsem to musela já.
- Aha. - A proto mi přijde, že jsme jen přátelé.
Kdyby...
Kdyby se toho chopil aktivněji...
Připadala bych si, že se o mě víc stará.
Když jsme spolu, tak si kvůli němu...
jako žena moc nepřipadám.
- Rozumím. - V tom případě
snad přijde brzy někdo aktivnější.
Můžeme jen doufat.
To je ale pravda.
Závidím ti, že sis našla dobrého kamaráda.
- Můžu mu říct cokoli. - Holky.
Koupila jsem crème caramel. Dáme si na střeše?
Jasně.
- Uvařím čaj. - Na střeše?
Když se oblékneme, bude to fajn.
Jdeme.
- Je tepleji, než jsem čekala. - Zapnula jsem topení.
- Hodně pršelo. - Nedalo se to jíst venku.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
- Výborné. - Vážně.
Jo.
- Takže... - Ano?
Já...
Chci odejít z Terrace House.
- Čekala jsi to? - Jo.
Už víš kdy?
Možná příští týden, až budou všichni doma?
Ale ne...
Vážně?
Kdybychom se poznaly mimo Terrace House,
nikdy bych tě tak dobře nepoznala.
Myslíš? Jsem moc ráda.
- A co Tupas? - Překvapila jsem ho.
Vyznal mi své city.
- Řekl ti to? - Ano.
Slíbili jsme si ještě jedno rande.
Věřím, že se Tupas bude chovat
jako gentleman.
ŠIBUJA, TOKIO
- Dobrá práce. - Výborně.
- Co se děje? - No...
Od příštího týdne
- se stěhuju do Terrace House. - Cože?
- Terrace House? - Opravdu?
- Děláš si legraci? - Ne, myslím to vážně.
Copak nemáš hodně práce?
Firma se rozjela.
Je to trochu hektické.
Co jsi čekal, jsi ředitel.
Objevila se nová konkurence.
Kolik?
- Asi 20 až 30 start-upů. - Kecáš.
Jsme průkopníci v oboru, máme výhodu.
Považují nás za kvalitní značku.
- Máš víc možností. - To je pravda.
Zajímá mě, do koho se zamiluješ.
- Netuším. - Přesně.
Těžko říct...
Myslím, že když jde o randění, tak neztrácíš čas.
Samozřejmě. Vyznám se už na prvním rande.
Zpomal.
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
ZAČÍNAJÍCÍ KOMIK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
OSOBNÍ ASISTENT
VIOLETTA RAZDUMINAOVÁ MODELKA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
ITABAŠI, TOKIO
- Těším se. - Co když si roztrhnu kalhoty?
To se může stát.
- Určitě jo. - A všichni to uslyší.
Směj se se mnou.
Moc rád.
TRAMPOLAND TOKIO
- To je ono? - Možná.
- Je to uvnitř velké? - Mohlo by být.
- Podíváme se. - Jdeme na to.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Můžeme? - Připraven?
- Páni. - To je šílený.
Bojím se. Víc, než jsem čekala.
- Je to super. - Ty se nebojíš?
Super!
Je to paráda.
Fakt super!
Pecka!
Zkusíme něco spolu.
- Na tři... - Co uděláme?
Nejdřív na pokrčené kolena,
- potom na zadek. - Dobře.
Připrav se, teď.
- Skoro. - Znovu!
Připrav se, teď.
- Máme to! - Jo!
- Super. Konečně se to povedlo. - Zvládli jsme to.
- Dáme soutěž na švihadle? - Dobře.
- Kdo vydrží skákat nejdéle? - Nejdéle? Fajn.
Poražený dostane trest.
Jaký trest?
- Co by se ti líbilo? - Tak...
Poražený musí...
- Nevím. - Vítěz bude mít přání.
Dobře, platí.
- Jakékoli? - Jasně.
- Fajn. - Počkej.
Připrav se, teď.
Počkej chvíli.
Ty válíš!
- To je bláznivý. - Pořád jedeme.
- Přijde ti to snadné? - Jasně.
Počkej, já nemůžu...
- Počkej! - Vyhrála jsem!
- Vyhrála jsem. - To se nepočítá!
Jsem vítěz.
- Zkazil mi to dvojitý skok. - Asi umřu.
- Pokazil jsem to. - Co po tobě mám chtít?
Fajn, už vím.
Můžeš
mě namalovat?
Namalovat tě?
- Můžeš? - Jasně.
- Fakt? - Moc rád.
Těším se.
Záviděla jsem Ryoovi, když jsi mu dal ten obraz.
Fakt se těším.
Jaké je tvoje ideální rande?
Ideální rande?
Výlet někam na opuštěné místo v přírodě.
- Aha. - A jen si užívat vzájemnou společnost.
- To zní dobře. - A výhledy.
- Hezký. - Jako na krajinu.
- A co ty? - Mé ideální rande?
- Výlet do akvária. - Fajn.
- Nikdy jsem rande v akváriu neměla. - Je to skvělý nápad.
Mně se líbí tvůj nápad s přírodou.
- Příroda je moje. - Souhlasím.
- Ahoj! - Ahoj.
- Co vaříš? - Prosím?
- Vaříš? - Jo.
- Co to bude? - Smažené krevety.
Smažené krevety?
Jaké bylo rande?
Bylo skvělé.
- Ano? - Trampoland je úžasný.
A jaké to bylo? O čem jste mluvili?
Cítím, že naše vzájemné spojení je hlubší.
Když ji vidím, tak...
- Jak to říct... - Když vidíš Hanu?
Jo.
Když ji vidím, tak vidím krásnou duši.
Její oči krásně svítí.
Mluvíš o její povaze?
- O všem? - Úplně o všem. Jo.
Myslíš, že tě Hana přitahuje?
Jo, myslím.
Ale potřebuji něco, co nás dostane blíž k sobě.
- Co vás sblíží? - Jo, ale nevím co.
Chápu.
Tím „něčím“ myslíš romantické rande?
Čekáš na ten správný moment?
Přesně tak.
Hana má ráda galantní gesta.
- Já vím. - Takový typ hledá.
- Má ráda aktivní muže. - Aha.
Někoho, kdo ji pozve na rande, takže...
- Možná bys mohl něco naplánovat? - Překvapení?
- Jasně, to je ono. - Nezklamu tě.
Nevím. To je jen můj dojem.
YOMIURI LAND INAGI, TOKIO
Abych řekl pravdu,
ještě nikdy jsem v zábavním parku nebyl s dívkou.
- Opravdu? - Nikdy ne na rande.
- To je super. - Super!
Je to krása.
- Vyfotíme se? - Dobře.
Skvělé.
Tváříš se úplně stejně,
jako když jsme šli do kina. Vtipné.
STARLIGHT BANDIT OD 16:00
Starlight Bandit je připraven.
Co je to? Pěsťovka?
Cesta ke hvězdám na horské dráze Starlight Bandit právě začíná!
Hurá!
Tady to vybouchne.
Sakra!
- Super! - Bože.
Ach bože.
- Podívej támhle. Na stranu. - Vidím to. Je to krása.
To je vejška.
- Bylo to fajn. - Souhlasím.
- Šla bych znovu. - Já ne.
- Nestačilo mi to. Chci ještě. - Já už ne.
Pojďme do Universal Studios.
Čekal jsem otevřenou dlaň.
To bylo instinktivně.
Jako držet za ruku Doraemona.
Kdybysme hráli kámen, nůžky, papír, vyhrál bych.
Děkuju.
Je zima.
- Tenhle strom je nádherně ozdobený. - Žejo?
Díky, že jsi mi o svých plánech řekla už teď.
- O svém odchodu příští týden. - Není zač.
Poslední měsíc,
který jsem s tebou strávil...
mi ukázal...
jak moc pro mě znamenáš.
- Víš to, že? - Ano.
Jednoduše řečeno,
mám tě opravdu rád.
- Děkuju. - Jo.
- Mám tě rád. Takže... - Ano.
Takže...
Chtěla bys se mnou chodit?
- Jestli opravdu chceš. - Opravdu?
Ano.
Někdy jsem trapná.
Ale taková už jsem.
Jinou bych tě nechtěl.
Já se červenám.
Říkal jsem si, že kdybys
se mnou chtěla chodit, odešel bych s tebou z Terrace House.
- Jsi tady teprve měsíc. - Ano, ale...
Bez tebe by mi bylo smutno.
Zbývající čas v domě chci strávit
s tebou.
Předtím jsem...
- Chtěl jsi mě chytit za ruku. - Přišlo mi to jako dobrý nápad.
- Ale protože jsem měla ruku v pěst? - Jo.
Myslel jsem, že mě odmítneš.
Já to věděla.
Okamžitě jsem toho litovala
a doufala, že budu mít ještě šanci tě za ruku chytit.
Hodně na tebe myslím.
- Máš teplou ruku. - Mám.
- Těším se na společné chvíle. - Já taky.
To je trapný.
- Proč? - Máš na sobě rtěnku.
- Proč je ti trapně? - A proč by ne?
Všichni si myslí, že mám spoustu zkušeností.
To si jen mysleli.
- Ale to... - A už je to venku.
To jsem nečekal.
- Jsem doma. - Vítej doma.
Ahoj!
- Je tady krásně teplo. - Jsem doma.
Vítej doma. Venku je hrozná zima, že?
Potřebuju něco teplého na zahřátí.
NA ZÁPASE V ÓSACE!! - HANA
- Jenom ty, Vivi? - Kde je Kai?
Spí.
- Opravdu? - Jo.
Dneska jsme se rozhodli...
že spolu začneme chodit.
- Jsme pár. - Super. Takže vám to klaplo?
To je paráda.
A Haně a Tupasovi
jsem to už řekla.
Příští týden chci odejít z Terrace House.
Příští týden?
- Vážně? - Jo. Chtěla jsem ti to říct...
To ne!
Já nebudu brečet. Slibuju.
Ještě neodcházím.
Nebrečím.
To jsou vlastně slzy radosti.
Už volá.
Promiň, že jsi kvůli mně smutná.
- Ahoj. - Ahoj.
- Čau! - Ahoj.
Copak je?
- Rozhodli jsme se... - Ano?
- Emika a já... - Ano?
...jsme teď pár.
- Ten výraz! - Ty jsi úplně mimo.
- Tak blízko obrazovce. - Gratuluji.
- A ještě ti chci říct jednu věc. - Dobře.
Víš, že Emika příští týden odchází, že?
Ano, vím.
Chci odejít s ní.
- Spadla mi čelist. - Cože?
Takový šok.
- Prosím? Cože? - To je můj plán.
- Co? To ne? - Chci to udělat.
- Vivi to taky slyšela. - Děláš si legraci.
- Tři lidi najednou. - Budete mi chybět.
- Jsem smutná. - Mrzí mě, že odcházíte.
Nevím, co na to říct.
- Promiň. - Neomlouvej se.
- Vážně gratuluju, Emiko. - Díky.
Tupasi, dobře se o Emiku postarej.
Jistě. Moc rád.
- Co se to stalo? - To ne!
- Nevěřím tomu. - Dobré.
- Doopravdy. - Gratulace.
- Ryoto, ohromila tě. - Ano.
- Čím? - Drzostí.
Podcenil jsem Emiku.
Jak to myslíš?
- Díval ses na ni svrchu. - Ano.
Její odhodlání je působivé.
Její pověst na sociálních sítích utrpěla takové škody,
že je mohla napravit jen vztahem s Tupasem.
To byla její tajná zbraň.
- Vážně? - Byla to přetvářka?
- Pochopitelně. - Jsi si jistý?
- Naprosto. - Opravdu?
- Touhle dobou už určitě nejsou spolu. - Počkej.
- To je moc brzy. - Přelstila mě.
- Co si o tom myslíš, Mei? - Emika...
- Nevěřím jí. - Nepůsobí to falešně?
Jsi na jeho straně?
- Fandím Tupasovi. - Cože?
- Co? - Proč? Je to dobrý člověk.
- Co se ti na něm líbí? - Viděla jsi ho opilého?
Ten díl jsem viděla. Mluvil z něj alkohol.
Ale v dalších dílech utěšoval Emiku,
jak můžete zpochybňovat jeho povahu?
To mi asi nějak uteklo.
Ale musíme uznat,
- že Tupas je dobrý člověk. - Taky si myslím.
On není na první pohled přitažlivý typ.
Počkej, to myslíš vážně?
- Cože? - Myslíš, že je sexy?
- Ano, působí mužně. - Cože?
Pletu se snad?
- Pletu? - Mé kamarádky to také říkaly.
Básnily o Tupasovi.
- Fakt? - Na to jsem moc stará.
- Je to dobrý člověk. - Milý.
Během polibku se Mei krásně culila.
- Takhle se schovávala. - Roztomilé.
Z čeho to máš?
To dělal Tien Šinhan z Dragon Ballu.
- Ale Tupas... - Tobě nic neuteče.
Je to milý a oblíbený kluk.
- Je moc milý. - Ale z předchozích zkušeností víme,
že milí kluci obvykle neuspějí.
- Ano. Končí jen jako kamarádi. - To je obecný trend.
- Opravdu? - Přijde ti to divné?
- Ano. - Možná jsme jen vyčerpaní.
- To se snadno stane, když... - Je to Yamachan.
Prosím?
Copak jsem nějaký virus?
Virus Yamasato.
- Nejsem pacient nula. - To jsem nemyslela.
Takže jejich vztah ti přijde úplně normální?
Tupas je pro Emiku moc dobrý.
- Přímo na solar. - Sakra...
Přála bych si, aby si našel někoho upřímnějšího a spolehlivějšího.
Nicméně sama Emika trvá na tom, že je nepochopená
a ve skutečnosti je naivní a v lásce nezkušená.
Říkala, že na škole nebyla oblíbená.
Mei, ty jsi věděla, že je to lež, že?
Říká se: „Na každém šprochu pravdy trochu.“
Přesně tak.
Věřím, že jsme si na ni udělali správný obrázek.
Úžasné, Mei.
- Tak to podle mě je. - Máš naprostou pravdu.
Ale je možnost, že Emika byla... A ode mě to asi vyzní zvláštně.
Prožívala těžké období, což je hlavně moje chyba,
- a Tupas byl... - Ne, bylo to tím, že viděla sama sebe.
Ale po celou dobu ji Tupas podporoval
a vyjadřoval svou náklonnost.
Musel zanechat silný dojem.
- Pomáhal jí každý den. - Tupasovi moc nefandíme,
- ale když se na to podíváme jako Mei... - Mysleli jste, že je blbec?
- Totální. - Co?
- Proč jste si to mysleli? - Jsme zlí.
- Je to složité. - Jak to říct...
Proč?
Často vypadá, že není přítomen.
- Tak nějak. - Jsme rádi za nezaujatý názor.
- Přesně tak. - Kdyby tu byl Tokui,
možná by měl jiný argument.
Řekl by: „Chlapi jako Tupas jsou plní překvapení.“
Takže nakonec se vše povedlo.
Asi ano. Co dál? Co s Kaiem?
Kaiovi se líbí Hana.
- Ano. - Řekl, že ho přitahuje.
A pak ten portrét. Znamená to,
že stráví dlouhou dobu pozorováním jejího obličeje?
Zkusil by třeba: „Nevidím na tebe dobře.
- Nevidím...“ - A přibližoval se k ní?
Může se to stát?
To se při malování portrétů stává?
- Ideálně ano. - „Nechceš si odložit?“
- Musel jsi s tím začít? - Nesvlékej ji.
- Úchyl! Máme tu úchyla! - Úchyl!
Chyťte mě, když to dokážete.
- Nedám se lacino. - Je to nevěrník.
Dost, prosím. To je citlivé téma.
Cože?
To je nováček?
- Slyšely jste to? - Jo!
Dobré ráno!
- Právě ses probudil? - Můžeš jít ke dveřím?
- Odpovím. - Dobře.
- Ano? - Dobrý večer.
Dnes se k vám stěhuji.
- Dobře... - Co?
- Je rozespalý. To je super. - Tohle jsem ještě nezažila.
Tluče mi srdce.
- Ahoj, dobrý večer. - Dobrý večer.
- Ahoj. - Dobrý večer.
Toshiyuki Niino. Rád vás poznávám.
- Nápodobně. - Taky mě těší.
Super. Ahoj.
- Těší mě. - Ahoj.
- Těší mě. - Těší mě.
- Kolik ti je? - Letos mi bude 30.
- Jsi z nás nejstarší. - Je nejstarší.
- Opravdu? Kolik je tobě? - Je mi 22.
- Tobě je 22? - Ano.
- Mně je 24. - Super.
- A mně 22. - Takže jsem výrazně starší.
Čím se živíš?
- Jsem podnikatel. - Páni.
- Hezky. - Jo.
PODNIKATEL
Nabízíme podporu při podávání výpovědi.
Asi jste o tom neslyšeli.
- Ne, promiň... - Co tvá společnost dělá?
Oficiálně se tomu říká zprostředkování rezignací.
Když chce někdo podat výpověď, my zprostředkujeme celý proces.
To je naše hlavní služba.
Najímají si nás liié, kteří by rádi podali výpověď, ale neví jak na to.
Aha.
Když se třeba bojí šéfa,
tak to může být nepříjemné, že?
Takže nastoupíme my a poskytneme pomoc.
To je ve zkratce můj byznys.
- Takže jsi ředitel? - Ano, to je můj titul.
Super.
A jak to přesně děláte? Vedete lidi celým procesem?
Začíná to tím, že klient podá výpověď.
A my zařizujeme následující kroky.
- Aha. - Takže...
- Najímají si nás... - Netlačíte je do toho.
Impuls jde od nich a vy pak jednáte jejich jménem.
Například
se ptáme, kdy musí vrátit počítač a další firemní vybavení.
Když podáte výpověď, je nepříjemné tam znovu jít.
Pomáháme jim zmírnit stres na dva až tři měsíce,
- než skutečně odejdou. - Chápu.
Začal jsem jako prodejce,
a když jsem chtěl odejít, měl jsem problémy.
V takové situaci je v Japonsku hodně lidí.
- Je to pro Japonsko specifické. - Ano.
Přesně tak. V nejhorších případech
lidé kvůli takovým situacím páchají sebevraždy.
Chci jim pomáhat tomu zabránit.
- Super. - To je má motivace.
- Je dospělák. - Jo.
Máme tu dospěláka.
- Ahoj. - Tak jsi tady.
Ahoj.
- Už je tady, Kai. - Dobré ráno.
Dobré ráno.
- Já jsem Kai. - Toshiyuki Niino.
- Toshiyuki? - Ano.
Máš partnerku?
- Nemám. - Kdyby měl, tak tu není.
- Od kdy jsi sám? - Není to dlouho.
- Rozešli jsme se nedávno. - Jaká byla?
- Jo.
Byla velmi zodpovědná.
- Zajímavé. - Já se často chovám dětinsky.
- Kolik jí bylo let? - Byla o rok starší.
- Chodíš raději se staršími ženami? - Ne.
Tak to není, ale chodil jsem často se staršími.
Byl bych rád i za mladší.
- Aha... - No jo.
Tak mu to řekni.
Ještě tu žije jedna dívka.
- Jmenuje se Emika. - Má zrovna lekci angličtiny.
- Jsme pár. - Takže spolu chodíte?
- Jo. - Opravdu?
- Ano. - To je hezké.
Díky.
Obě hrdličky zahnízdily v herně.
- Chceš vidět náš pokoj? - Ano.
- Je docela pěkný. - Budeme se o něj dělit.
- Přesně. - Půjdu s vámi.
Jdeš taky?
- Takže vy dva spíte v herně? - Přesně tak.
- Už jste se líbali? - Ano.
Promiň, že se ptám, ale už jste to dělali?
- Ne, to ne. - Ještě ne, jasně.
- Ne... ještě ne. - Chápu.
Tobě se někdo líbí, Kai?
Je tu někdo takový...
Rád s ní trávím čas.
Hana... mluvím o Haně.
- Aha. - Dvakrát jsme si spolu vyrazili.
Pokaždé jsem se skvěle bavil.
Uvidíme, jak to půjde dál.
Co si myslíš o Vivi a Haně?
- Jsou skvělé. - Skvělé?
Jo.
- Krásné holky. - Souhlasím.
Dále?
- Kdo je tam? - Překvapení.
Promiňte. Tak ty jsi dostal horní postel?
- Jo, už je moje. - To je naše Hana.
- Ahoj. - Těší mě.
- Nápodobně. - Nemáš hlad?
Umírám hlady.
- Jestli chceš, můžu uvařit večeři. - Super.
- Pokud ti to nevadí. - Vůbec ne.
- No to se podívejme. - Úžasné.
- Jez. - Díky.
- Je něco, co nejíš? - Asi ne.
- A co sójovka? - Snažím se o bezlepkovou dietu.
- Začal jsem nedávno. - Paráda!
- Taky bezlepková dieta? - Ano.
- Hezky. - Ale víš...
Je těžké dietu dodržovat, když jím s ostatními.
Lepek je i v sójových omáčkách.
- Co? - V sójovkách.
- Jo. - Takže...
Chceš omáčku na steaky?
- Vítej doma. - Emiko.
- Jsem doma. - Tobě to sluší.
- Ahoj. - Vypadáš úžasně.
Těší mě.
- Jsem Toshiyuki Niino. - Toshiyuki Niino?
Emika Mizukoshiová.
- Viděl jsem tě v pořadu. - Opravdu?
Určitě se už ptali, ale máš přítelkyni?
- No... - Já se už ptala.
Jsem sám.
- Jaký je tvůj typ? - Můj typ?
- Mám rád štíhlé holky. - Aha.
- Co dbají o vzhled. - Chápu.
Jinak bych rád někoho, s kým si budu mít co říct.
Už ses rozhodla, kdy odejdeš?
- V pátek ráno? - Takže pozítří.
Takže zítra uspořádáme večírek.
- Musím si sbalit. - Sotva jsem tě poznal.
- Budu tu zítra. - Dobře.
- Máš zítra plány? - Co palačinky?
- Půjdu do práce. - Palačinky zítra?
Máš práci. Chceš dělat palačinky?
- Jasně. - Dojdu na nákup.
- Zítra? - Ano.
- Zítra pracuješ? - Takový je plán.
Kdy odcházíš?
Kolem poledne.
Co bys chtěl v Terrace House zažít?
No... chci si zajít se všemi na večeři.
A chci chodit na rande.
- Co si myslíš, Hano? - O čem?
Jsem si jistá, že se Kaiovi líbíš.
Vážně? Podle mě jsme jen kamarádi.
Nejsem si moc jistá.
Myslím, že tě má rád.
Nemám moc zkušeností s opačným pohlavím.
Nepoznám, jestli mě má rád, nebo ne.
Pamatuješ, jak jste si byli zaskákat na trampolínách?
Potom říkal, že jsi moc krásná.
Moc se mi tomu nechce věřit.
Jen si myslím, že Kai není tak otevřený.
Když jsem si mu stěžovala na Ryoa v herně,
tak mi řekl, že mám hezké oči
a že jsem krásná. Zahrnul mě komplimenty.
Byla jsem za ně moc ráda.
Líbí se mi, že se to nebojí vyjádřit.
Takže se můžeš těšit, až zítra budete
s Kaiem dělat palačinky.
- Měli jsme náročný měsíc. - Hodně náročný.
Nevěřím, že odcházíme už za dva dny.
Ještě mi to nedochází.
Nebudeš se moct s ostatními dívat na díly, ve kterých jsi.
- Když jsi dnes přijela domů... - Ano?
- Bylo to krásné. - Co myslíš?
Slušelo ti to.
- Když jsi přišla z kadeřnictví. - Chápu.
- Moje rovné vlasy? - Ano.
Díky.
- Pan Niino... - Počkej.
- Máme tu velkého šéfa. - Super.
Jen dorazil a hned začal mluvit o sobě.
- Je sebejistý. - Jsem ohromen.
- Jeho vysvětlování bylo dlouhé. - Ale snadno pochopitelné.
- Snažil se je navnadit. - Přesně tak.
Nemůžeme si nevšimnout, jak je Hana snadno čitelná.
- Pořád se usmívala. - Bylo to...
- Mrzí mě to kvůli Kaiovi. - Vypadal znepokojeně.
Kai je citlivý a rychle pochytí, co se děje.
Co vy, dámy? Když se objeví nový přitažlivý muž,
zapomenete na všechny ostatní?
Býváme trochu rozrušené, že?
No, mě nezaujal. Tak k tomu nemám co říct.
Proto jsem se nevyjadřovala.
- Nemám co říct. - Taky mě neokouzlil.
A co vy dvě?
Zatím ve studiu nemá žádné fanoušky.
- Těžko říct... - Ale obecně řečeno,
má výborné předpoklady.
- Ve 30 letech má vlastní firmu. - Máš pravdu.
Kai může začít žárlit a bude jednat rychleji.
- Chci vidět, jak se do toho Kai opře. - I já.
Proto jsme rádi, že tady je.
Můžeš být ředitel, ale budou s tebou zacházet jako s komparzem.
- Časem si ho oblíbíme. - Najdeme jeho silné stránky.
Chce to čas.
Ostatní může odradit, pokud bude o sobě mluvit moc často.
Ostatní jsou výrazně mladší,
- takže je pro ně zajímavý. - To je možné.
To se může stát, že, Mei?
- Ano... - Nepřesvědčivé.
- Nemá šťávu. - Na soudy je moc brzy.
- Ano, právě přijel. - Nemáme dost informací.
Působí jako milý chlap,
ale asi bude příliš sebevědomý.
Taky si myslím.
- Bude těžké ho prokouknout. - Chápu.
- Nevíme, co v něm je. - Ne.
Pan Niino může být zajímavá postavička.
To je možné.
Pan Niino má něco, čím udrží naši pozornost.
Chci vidět, jak ředitel pomalu ztrácí půdu pod nohama.
- Vážně? - Výborný názor, Mei.
To bych moc ráda.
- Začneme? - Jdeme na to.
Do toho.
Budeš nám fandit, šéfe?
- Budeš? - Jistě.
- Jde to? - Asi ano.
- Dělám to správně? - Jasně.
Co děláš ty, šéfe?
- Pracuješ? - Ano.
- Dojíždíš obvykle do kanceláře? - Obvykle...
- Nepotřebuji být v kanceláři. - Protože jsi šéf.
- Ani tví zaměstnanci? - Přesně tak.
- Opravdu? - Jo.
Zajímavé.
Máme porady jednou týdně.
- Vážně? - Ano.
Super.
Teď je osmažíme.
Dělej malé kruhy.
Takhle.
- Přidej. - Voní krásně.
- Navrch? - Jo, ale tohle těsto je moc řídké.
Snad to bude dobré.
- Podíváme se na ně. - Jo.
Otoč je.
- Byly tam moc dlouho. - Nejspíš ano.
- Moc dlouho? - Tahle určitě.
Je spálená.
- Je spálená. Co to děláš, šéfe? - No tak, pane šéf!
- Šéfe, vezmi si první. - Můžu?
Moc děkuji.
- Vzal sis javorový sirup? - Ne.
Jsou dobré bez něj.
- Opravdu? - Jasně.
Jsou výborné. Nevěřím, že jsou bez lepku.
- Vážně? - Jo.
Super.
Na jaké rande tu obvykle chodíte?
Já na žádném nebyla.
- Nebyla? - Ne.
Tak půjdeme na rande?
Půjdeme? Zkusíme to.
- Dostal jsi mě. - Když už se teď známe.
Nedokážu skrýt překvapení.
Co definuje rande?
- Dobrá otázka. - Když si vyjdete ven, je to rande?
- Počítá se to jako rande? - Nepočítá?
- Vy dva jste byli na trampolínách. - Ano.
- To není rande? - Je?
Určitě ano.
- Vážně? - Je. Nebo ne?
- Je to rande, ne? - Ano, je.
- Takže randíš. - Červenám se.
Emika chodila často.
Je tu o měsíc déle, ale byla na hodně schůzkách.
- Na jakých? - Drahé suši v Ginze.
Drahé suši v Ginze?
Taky tě můžu vzít na nóbl suši do Ginzy.
- Ginza. - To bude fajn.
- Ale já raději suši v Šibuji. - Na suši do Šibuji?
- Dělají tam dobré suši? - Je tam spousta restaurací.
- Vážně? - Jasně.
Jsem zápasnice a lidi si myslí, že zbožňuji maso.
Ale já mám ráda ryby.
- Tak půjdeme na plody moře. - To bych moc ráda.
Tak je to rande s plody moře.
Jsem nervózní, když to bereš jako rande.
Nevadí, pokud už musíš jít.
- Díky za palačinky. - Není zač.
- Hodně štěstí v práci. - Už půjdu.
- Jdi na ně. - Díky.
- Tvá první zpráva na tabuli? - Jo.
Líbí se mi tvůj styl.
Máš zajímavý rukopis. To je nota?
- Je to nota? - Co? Jo.
JDU DO PRÁCE - NI.TO
Ve 30 letech používáš smajlíky?
- To je můj styl. - Je ti snad 19 let?
- Hezký den. - Díky, mějte se.
- Bav se. - Uvidíme se večer.
- Ahoj. - Měj se.
Když jsme byli na trampolínách...
bylo to rande?
Samozřejmě, že ano.
Mám radost.
- Vážně? - Jsem tady, abych randila.
- Mám radost, že jsme byli na rande. - Fakt?
- Pojďme znovu. - Dobře.
Půjdu moc ráda.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020